PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
NEMOŽNÝ PLÁN
ŠÍLENÝ PLÁN
ODVÁŽNÝ PLÁN
Sakra, odepiš!
Holky?
Mám mu napsat?
Ne!
Čeká, že jí gigolo napíše. Co uděláme?
Netuším. Nejsem expert na vztahy.
Třeba by jí Jules zadarmo napsal.
Mile, ale důrazně: „Promiň, neklapalo by to.“
Jo a hodí si mašli.
Nechápu to. Můj plán byl geniální.
Ne, byla to píčovina. Sex není univerzální řešení.
Co ty o tom víš? Jsi v tom tak 40 měsíců.
Náhodou vím. S Antoinem šukáme jak králíci.
Počkejte na mě!
Nejspíš mám infarkt z úzkosti.
Úplně na mě kašle. Jsem zoufalec.
To on by měl viset na mobilu.
- Není to tvoje vina! - Je! Chlapi mě mají za chudinku.
Ani se na něj nemůžu zlobit, byl milej.
No tak, odepiš!
- Dobrý den. - Zdravím.
- Můžu vám pomoct, pane? - Já si pána vezmu.
Přejete si?
Bûche du Poitou.
Ráno jsme ho bohužel vyprodali.
Ale z té samé oblasti...
Mám výborný sýr chabichou.
Mám ho venku v dodávce.
Jsem tu hned! Pojďte se mnou. S dovolením.
Pojďte dál!
Ostatní lidé mají skvělý život.
Ten můj je fakt na prd...
- Hej, koukáš na Instagram? - Jo.
Skvělý. To je na depku nejlepší. Projeď účet Gisele Bündchenové.
Akvárium?
Max s tou děvkou šli do akvária?
- Přestaň ho stalkovat! - Ale to já miluju žraloky!
Je to strašně sexy.
Určitě se nemohli udržet.
Určitě si to rozdali u delfínů a bylo to úžasný...
Přestaň!
Přestaň.
Předvádělas výraz, když se udělal. Děs.
Jo.
To stačí!
- Tři odrazy! - No...
„Littttttlebird“.
„Toužím objevovat.“ Na co si hraje? Trapná verze Brangeliny.
Podle mě to znamená: „Kouřím čuráky.“
- Jo, přesně. - Jo.
- Teď fakt tři. - Jo.
- Do prdele. - Co je?
Co je?
Budou se brát.
- Max a Gaia. - Cože?!
Ne...
Měli se spolu jednou vyspat, ne se brát.
- Elso, nech toho! - Zlato...
Říkej si, že tu chudinku taky podvede. Chlapi se nemění.
Přesně. A ten prsten? Je fakt hnusnej.
Určitě ho koupil ve výprodeji...
Jak...
Jak dlouho to víte?
- Chvilku, tak týden. - Jo.
- Maximálně měsíc. - Míň, míň.
Rozhodně míň.
Elso, počkej!
Promiň, Elso.
Jsem zoufalá, tak jste mi to neřekly?
- Nejenom my, všichni to věděli. - Co?
Matt jde za svědka, mohl to říct.
Víte co? Táhněte do...
Elso!
Jsi v pořádku?
- Elso? - Nechte mě!
Nenávidíš nás?
Jo.
Půjdeme, broučku.
Stejně jsem v prdeli.
Kašlu na cvičení.
Zavoláme gigola.
- To je dílo psychopata. - Ale ne!
Kurva. Musí to být to nejdražší.
To je voser.
Ráno jsem musel jít s Gaiou a jejím synovcem do akvária.
Ne, ne, ne. Snažil se mě praštit do koulí.
Nakonec mi poblil tričko. Podívej, musel jsem si koupit nový.
Nesměj se, stálo mě 26 éček.
Určitě to udělal schválně.
- Děti jsou hrozný. - Budeš vážně skvělý kmotr!
Kdy se sejdeme s jejich právníky? Je mi fuk, že je víkend!
Dobře.
Řekni jim to.
Výborně. Jo.
Dáš mi vědět, viď? Dobře, Philippe. Díky moc.
- V pohodě? -Jo, jen pracovní sračky.
- Do prdele. - Co je?
Elsa ví o svatbě.
Aspoň je to venku.
- Jak to vzala? - Nevím.
Chudák holka.
Klid, je to v pohodě.
Navíc asi někoho má.
To je skvělý.
Šílený, co?
Napsal mi zrovna, když jsem ztrácela chuť žít.
„Co takhle dnes večer?“
Vidíš, jen přemýšlel, jak to napsat.
Promiňte, holky. Jsem fakt otravná.
- Vyrazíme? - Nejdete nahoru?
- A s tím novým je to vážný? - Netuším.
Třeba mě přestane sledovat a posílat mi nahý fotky v 5 ráno.
- S Gaiou budeme mít klid. - To je dobře, ne?
Rozhodně.
Ne, kočárek platíme my.
- Vážně? - Jo.
- To nemusíte. - To teda jo.
Dárek od kmotrů. Tak se to dělá, ne?
- Litr? - Jo.
Vytáhni šrajtofli.
Sakra! Nechal jsem ji na hotelu. Založíš mě?
- Jo. - Sakra.
Promiň.
- Díky moc. - Nemáš za co, kámo. Vážně.
- Bydlíš daleko? Můžeme... - Vrátím ti to, neboj!
Nebojím se.
Vůbec ne.
Jen se na ně podívám a jsem dojatý.
Takových sýrů! To tě muselo stát jmění, drahoušku!
Ale vůbec ne. Je to dárek od klientky, dělá sýry. Dělám jí účetnictví.
Musíš odvádět skvělé výkony.
Řekla jsem Angèle, že podnikáš.
- Byla ohromená. - Díky, mami.
- Nepřeháníš to? - Pořád mu to říkám.
Večery, víkendy, pořád maká. Drží si tempo... Je to zvíře.
Drahoušku, táta by byl tak hrdý, kdyby tě viděl v takovém obleku.
Ta látka je nádherná. Rozhodně nebyl laciný.
Jsem rád, že se ti líbí.
- Anito, dáš si chabichou? - Jo!
Ne, vrhnu se na bûche du Poitou.
Dlouho jsem ho neměla.
Dáš si, zlato?
Ne.
Vy jste blázni! Moc děkuju za ten kočárek.
Od toho jsou kmotři.
- A Matthieu je pracháč! - Nech toho.
Má pravdu. Co je pro tebe tisíc euro? Hodina práce?
Je to od vás hezký. Díky.
Aspoň někdo se nestydí vydělávat peníze.
Podej mi seznam.
Tak...
Tohle je co?
Máš to tam napsaný. Je to odsávačka.
Je ruční, takže ti nezničí prsa.
Nebyla na seznamu.
Bude se hodit, až porodíš.
Kdo mluvil o kojení?
Nejsem kráva! Sakra. Vypadám jako kráva?
- Ne. - Ne...
Takže?
- Milou, v pohodě? - Ne, to teda ne!
A co dál? Sníme placentu?
Nejsme v Los Angeles. Všichni si dáme placentu!
Vítejte! Slavnostní večeře s placentou pro všechny!
My už asi půjdeme.
Nezvládneš se držet seznamu z Excelu?
- Tak my jdeme. - Díky, kluci.
- Ahoj! - Díky za kočárek.
Je krásný.
Bude to v poho.
Jak se z Baracka Obamy může tak rychle stát Donald Trump?
Fyzicky?
Ne, mám na mysli osobnost.
Kámo, v břiše má meloun. Taky bych byl protivnej.
- Vyletí ptáček. - Přestaň!
Co je? Máš to rád.
- Ne ve výtahu. - Vyletí ptáček.
- Nech toho! - Je tu těsno.
Zbožňují písničky Bobyho Lapointa.
Já vím.
To máš na účty, mami.
- Díky! - Dám to sem.
To je od tebe hezké, drahoušku. Děkuju.
Nezapomeň si pica pau, tátův recept.
Sníme to všechno.
Jestli je toho moc, můžete pozvat kamarády.
- Nebo kamarádky. - Bravo, inspektore.
Takhle se vnoučat nikdy nedočkám.
Dám ti spoustu vnoučat, Anito.
- Máš novou slečnu? - Každý den.
- Tenhle by si měl najít přítelkyni! - Mami...
- Už půjdeme. - Ahoj.
Díky za tu věc, Anito.
- Ahoj. - Zatím ahoj!
Ahoj, mami.
Kecaj! V tý krabici nejsou šrouby o velikosti 5 mm!
Tohle vymyslel psychopat, co ve Švédsku vraždí koťátka!
Říkal jsi něco?
Ne. Nic zvláštního.
My spolu zase mluvíme?
Parkety, nebo koberec?
Nejdřív bys měla říct Charlotte, že chceš její pokoj.
Proč já? Moje sestra to není.
Ale jste kamarádky a byt je tvých rodičů.
Místa máme dost. Stejně ze začátku budeme spát dohromady.
- Co budeme? - Spát dohromady.
Spát s dítětem.
Ani náhodou.
Děti dělají rámus a posírají se. Ne.
Bude mít svůj pokoj.
Dobře.
Kam jdeš?
Do práce.
Můžu, nebo se za to stydíš?
Fajn...
Nemůžeš fandit Realu Madrid. Jsme ve Francii!
- Volnost, rovnost, PSG. - Ale hrajou tehchničtějc!
Nejtechničtější jsou Red Stars. To jej jiná liga!
To si nemůžu vzít!
To by nosila jeho matka.
Budeš mít čočky. Navíc by se mu to třeba líbilo.
Nebyl nějakej řeckej úchyl, co ojel matku?
Jo, Oidipus. Ale zjistil až pak, že to byla jeho matka.
Tak si vypíchl oči. Poučení z příběhu: dej si bacha, s kým spíš.
Stalo se to dávno.
Jules není tvoje máma. Jdi do toho.
Co tyhle?
- Tyhle? - Jo.
Můžu vám poradit?
Ne, to si nemyslím.
Vidím vás.
Viděla jste to? To by nosila jen zrůdička. Nebo mrtvola.
Buďte ráda, že to zkouším.
Tohle je slušná cena.
A viděla jste, co ty šaty dělají s mojí BFF?
Vypadneme, pronajmu ti něco svýho.
- Tohle místo je ubohý. - Co?
Časy jsou zlý, zlato.
Fajn, mějte se!
Ale!
Omlouvám se...
Zaplatím šaty i její tričko.
Skočím si pro věci.
Snad.
KORPORÁTNÍ PRÁVNÍCI
Poběž!
Na hormony!
Raz...
dva...
Ještě tu něco je. Promiň!
- Promiň. - Přestaň.
U klaunů očkatých je šílený, že když se naroděj...
všichni jsou samečkové.
Ale ne jako zakomplexovaný...
jen...
s pindíkem.
Takže celá rodinka jsou chlapečci.
Je úžasné, že všechny tyhle ryby
jsou různé druhy, ale skončí společně v jednom mikrokosmu...
aby...
Vyděsila jsem tě svojí úchylkou na klauny?
- Mlčíš, děje se něco? - Ne nic.
To ty šaty.
Přehnala jsem to.
Vůbec ne, moc ti to sluší.
Ostatní se neumí oblíct.
Podívej, tihle jsou se sebou spokojení.
- Pravda, jsou sexy. - Ty jsi sexy.
Chtěl bych tě vidět bez šatů.
Chceš se vyfotit u medúz?
- Jo. - Vyfotíme se u medúz.
- Fajn... - Medúzy jsou boží, protože...
existuje celý systém.
Počkej. Promiň.
Bacha, jsem jedovatej.
- Trdlo. - S tou rukou?
- Jo, trochu blíž? - Tak jo.
- Úsměv! - Dobře.
- Vypadá to skvěle. Úsměv. - Líbí?
Povedla se.
- Super. - Jo.
Bylo by skvělé, kdybychom mohli někoho žahnout jako medúzy.
- Takhle se seznámili naši. - Jo?
Jo, na opuštěné pláži. V jižním Portugalsku.
- Mámu žahla medúza a... - Táta jí to počůral?
Ne. Odendal chapadla mušlí.
- Je to tak... Tak romantické. - Jo.
Táta poznal mámu díky lupénce.
- Fakt? - Je to mnohem míň...
- Aspoň se potkali. - Jo...
Takže jsi tady.
A taky...
Promiň, hrozně tě chci.
- Dobře. - Fakt tě chci.
Jo, já tebe taky.
- Jdeme. - Jo.
Nikdy jsem tě neviděl tolik pít. Jsi v pohodě?
Jo, jsem v pohodě.
Co s tím všichni dneska máte? Měl jsem zůstat v Londýně.
Co to do mě vjelo?
Pro jednou se mnou souhlasíš, a děláš dobře.
- Dělám dobře? - Jo.
Zaplatila jsem, aby ji ošustil a opustil. To je příšerný.
- Vyřešíme to, než bude pozdě. - My?
Osud si s námi někdy zahrává.
Kéž bych tě nikdy nepotkal! Alespoň prozatím.
Přeložili mě. Daleko. Hrozně daleko. Příšerně daleko.
Nemůžu odmítnout. Mulhause se nedá odmítnout.
Co?
To jí řekne.
Napsala jsem to já. Hotový Shakespeare.
Dobře, klídek. Jo!
- Chápeš? - Jo! Jo...
Jo... Jo!
Jo! Pojď!
Jo!
- Dobrý návrh. - To není návrh.
Dobře, fajn.
- Změnil tým. - Nezdá se vám, že je Matthieu divnej?
- Vypařil se brzo. Asi má nervy. - Blbost!
Šel na hotel. To je celý.
- Jo? - Jo.
- Dobrou! - Dobrou noc.
- Tak zítra! - Zatím.
Přestaň!
Kde jsou?
Co tu děláš?
- Pšt! - Jo, pšt!
Pšt, říkám!
Pšt! Vždyť jsem ticho!
Potichu!
Tu noc ti naúčtuju. Proč nejsi v hotelu?
Nemáš svůj život v Londýně?
Firmu? Snobský anglický kámoše? Holku? Holky?
Můžu tu spát, nebo ne?
Jo.
Ale jen pár dní. Moc se tu neroztahuj.
Dohodnuto.
Dohodnuto?
Hezký výhled.
Děje se něco?
Není to můj byt.
Lhala jsem ti.
Od rozchodu tu bydlím, ale...
Byl to můj dětský pokoj, ale teď z něj je čekárna.
Mělo to být dočasné, ale...
zůstala jsem tu.
A dělám úplně zbytečnou práci.
Pracuju sice na radnici, ale v miniaturním kanclu ve sklepě.
A chrápu.
Hrozně chrápu, hlavně po červeném víně.
Na Instagramu sleduju želvičku Titi a brečím u písniček Céline Dion.
Jsem alergická na krevety. Vyskáče mi hnusná vyrážka... na zadku.
Je to strašně trapný, ale říkám ti to, protože nechci...
abychom si lhali.
Nesnáším lži.
Když jsem byl malá...
stávala jsem tu...
a představovala si, jak v kosmické lodi jezdím Paříží.
- Zlobíš se? - Ne.
Jistěže ne.
Všichni lžou.
Taky jsem ti něco neřekl.
Co?
Osud si s námi někdy zahrává.
Sakra...
Hele.
- Musím jít. - Cože?
Nabídli mi místo v Mulhouse.
Aha, takže...
na východě? Daleko?
Daleko.
Díky, ministerstvo školství.
Radši to skončíme hned.
Kvůli nám oběma.
Promiň.
Jasně...
Já...
chápu že...
skoro se neznáme, jasně.
Bylo to skvělé.
Vážně.
Jen abys věděla.